EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
STUDENTBAL
Du har inte feber.
- Jag kör dig till läkaren. - Det behövs inte.
Jag behöver bara vila.
Som du vill.
Här händer det inte mycket.
Omar.
Jag är inte på humör.
Inte nu, inte häromdagen, inte igår...
Vad är det?
- Du gillar inte mig längre. - Säg inte så!
Inte? Erkänn! Du är uttråkad.
Var inte så dramatisk.
Omar.
Jag fattar inte. Ska inte våra hormoner flöda?
Vi borde knulla, hångla, gå ut...
...och ha kul.
- Men vi är som pensionärer. - Får jag säga nåt?
Är vi inte det, då?
Vi är ihop, vi bor ihop och vi är mer eller mindre självständiga.
Finns det inget coolare än Netflix?
Fy fan!
Kolla vilken hunk! Synd att han inte ska gå i vår klass.
Han är inte ny här.
Han fick ett stipendium här förut men var tvungen att sluta.
- Han heter Yeray. - Är det sant?
- Som i "Befria Yeray"? Det var som fan. - Precis.
Så var det, ja. Men jag vet inte varför.
Det är bäst att ni glömmer honom. Jag har redan gjort det.
RUM UTHYRES
Ska du hänga upp dem här?
Folk här skiter i badrum stora som ditt hus.
Jag skriver bara ut här för att det är gratis.
- Jag behöver inte din hjälp. - Det är för fan bara som du inbillar dig.
Din tjej lämnar dig, markisinnan sabbar för dig, Polo är ute...
Försöker du strö salt i såren?
Problem ska hanteras som knullkompisar:
ett om dan.
- Vad gör du? - Ta de här.
Jag vet en perfekt inneboende.
Hej, kompis! Sälj bilen och bo med honom istället.
Vet du vad, sötnos? Min värdighet är inte till salu.
Du förlorade din värdighet för 200 linor kola sen.
Du får ursäkta.
Ett hem är mer värdigt än en bil, oavsett hur fin den är.
Den är fantastisk.
Jag föredrar en värld full av färg framför hans gråa liv.
Ta inte illa upp.
Du är en sån jävla idiot.
- En enorm en! - Ta den här.
Den är till dig.
- Vad är det här? - Hans nummer.
Igår inledde vår skola ett samarbete med Columbia University i New York,
som garanterar en plats där.
Programmet och kurserna är kostnadsfria.
Kandidaterna ska presentera sina projekt
- i slutet av året och vinnaren... - Vem betalar?
En generös sponsor.
- Som jag sa... - Igår?
Jag såg Polos mamma på ditt rum.
Om Polos mammas förlag vill sponsra programmet, så varför inte?
- Du är jämt så... - De må ha mutat dig, men inte oss andra.
- Det behöver de inte. Polo är redan ute. - Tack.
Du vill bara vinna utan några skuldkänslor.
Nadia avgör själv om hon vill ställa upp.
Ska vi inte lämna allt bakom oss?
- Du måste skämta. - Domstolen trodde inte på dig.
Jag trodde mer på dig än Polo, som jag har känt i hela mitt liv.
Jag kanske tabbade mig igen.
Strunta i det.
Menade du allvar?
- Om vadå? - Att lämna allt bakom oss.
Att du tror på mig.
Polo.
Vi har känt varandra länge.
Gör det för vår skull.
Se mig i ögonen. Dödade du Marina eller inte?
Nej.
Det gjorde jag inte, Guzmán.
Då menade jag nog allvar.
Ena dan är Guzmán ute efter hämnd som en viking,
- och nästa dag är allt lugnt? - Vadå? Ska jag inte tro på honom?
Du vill att allt ska bli som det var förut.
Men så kommer det aldrig att bli.
Han gör sitt bästa. Jag också.
Jag tror på honom.
Hur tar du dig till sjukhuset på egen hand?
- Jag går, tar buss, taxi... - Okej.
- Och din mamma? Och Omar? - De får inget veta.
- Men... - Förstått?
Okej... visst.
- Men bara om jag får följa med. - Aldrig i livet.
Inte? Vad synd... I så fall kommer jag att gå till rektorn, din mamma alltså,
och berätta innan du har köpt din cola.
Du bestämmer.
- God morgon. Jag vill fylla i ansökan. - Det var på tiden.
Får jag komma in?
Nadia. Ska du också söka? Vad roligt. Ju fler, desto bättre.
- Var inte du intresserad av St. Andrews? - Jo.
- Varför söker du Columbia i så fall? - Varför inte?
Man ska inte lägga alla ägg i samma korg.
Med dina betyg och referenser kommer du in var som helst.
Har jag förstått saken rätt? Vill du inte att jag ska söka?
Ansökan är öppen för alla.
Jag menar bara att de som har möjlighet att få den bästa utbildningen ändå
skulle kunna ge mindre bemedlade den här chansen.
Varsågod. Ha en bra dag.
Lucrecia!
- Hej. - Azucena har rätt.
- Du behöver det inte. - Det har ni inget med att göra.
- Försöker du bara irritera mig? - Ja.
Jag älskar att vinna över dig. Det är roligare så.
Och dessutom ovärderligt.
Det här är en tävling, gumman. Låt hungerspelen börja.
Du behöver inte fortsätta låtsas. Du kan komma tillbaka när du vill.
- Jag behöver inte din tillåtelse. - Nej, jag vet. Gör det inte för min skull.
Jag är trött på att du säger det som jag vill höra för att lura mig.
- Vad vill du nu? - Jag vill ha dig.
Det är över nu. Guzmán tror också att Polo är oskyldig.
Är det sant?
När man känner sig ensam vill man inte riskera att förlora fler.
Så känner i alla fall jag.
Jag vill leva mitt liv, men mina nära och kära flyttar härifrån.
Till och med mamma.
Polo är ute och kompis med Guzmán igen.
- Nu är allt som vanligt igen. - Nej, inte precis allt.
- Vad är inte det? - Vi två.
Vi två, vadå?
Vi två? Det finns inget vi.
Det kan vi ändra på. Jag vill inte förlora dig också.
Kom tillbaka.
Hej.
- Hej. - Får jag sitta här?
Javisst.
Jag vänjer mig aldrig.
Jag vill bara försvinna härifrån för att slippa deras blickar.
- Vad är det? - Då går vi.
Jag känner inte för att vara här. Framför allt inte idag.
Vart ska vi gå?
Vet inte. Ut.
Hem till mig? Mina föräldrar är borta. Vi kan spela tv-spel.
Gärna. Det låter jättebra.
Det är viktigt att ni berättar allt ni kommer ihåg.
Allt som ni tror att vi kan behöva veta. Utelämna inga detaljer.
Lu, du påstår att du inte har skickat klippet med Guzmán till alla i skolan,
och därför säger jag inget om dig och Valerio.
Hur föredrar du att jag gör det?
Ett mem med tonad bakgrund, eller en giff med små bokstäver i färg?
Jag behöver det där programmet, men det gör inte du.
Dra dig ur tävlingen på en gång.
Oj! Du är verkligen smart, du.
Det är inte vem som helst som kan komma med ett sånt hot.
Gumman, du skulle aldrig göra nåt sånt.
Må bästa kvinna vinna. Puss och kram.
Vilken bitch.
- Öl så här dags? - Vem bryr sig? Det viktigaste är planen.
Vad är det?
Inget, jag bara...
Tänk att vi är här igen.
Jag vill inte vara blödig, men...
...du anar inte hur mycket jag har saknat det.
Tack.
Nu börjar du bli för blödig.
Drick din öl.
Du är tillbaka.
Jag har världens godaste makaroner hemma.
När kommer du på lunch?
Helvete.
- Känner jag dig? - Ursäkta.
Vad fan...
Ja?
Va?
Ander, säg nåt för fan! Sjung eller dansa, bara du blir gladare.
Vad jobbig du är. Jag är tyst av mig.
- Och typiskt envis. - Du borde inte ens vara här.
- Det är sant. Din mamma borde... - Sluta.
De säger sitt, och sen åker vi hem. Det är ingen stor grej.
Det är onödigt att berätta det för nån.
Visst... men du sa nåt till mig.
- Jag menar dem som älskar mig. - Jag älskar dig.
- Du gillar mig bara. - Det är en form av kärlek, snygging.
Visst känns det bra när man öppnar upp sig lite?
Berätta nåt om dig.
Har du en hemlighet som ingen vet? Du vet ju min...
I så fall...
Jag har en sak, men det är inte...
Alltså jag tycker...
...att tjejer också är heta.
Grattis.
- Nadia, va? - Absolut inte. Värre än så.
Markisinnan.
Det är normalt. Jag tänder på henne också. Omar också!
Och killar?
Vem då?
Samuel.
- Nu ljuger du. - Det är sant.
Han är faktiskt snygg. Jag skulle inte säga nej.
Ander Muñoz? Du kan komma in.
VAD ÄR KEMOTERAPI?
Akut lymfatisk leukemi är en snabbväxande typ av cancer.
Därför måste vi vara ännu snabbare. Vi påbörjar cellgifterna den här veckan.
Vi ska göra allt som vi kan.
Det kommer att ta två gånger sex veckor, men det kommer att kännas längre.
Eftersom behandlingen är så stark kommer den att ge biverkningar.
Allt står i broschyren.
Du kommer förmodligen att bli trött, illamående, yr...
Du kan också känna smärta i lederna.
Du kommer inte att vilja äta eller hitta på nåt.
Och så kommer du förmodligen att tappa håret.
Det är det första som alla frågar. De kommande månaderna...
Ander?
Ja, Rebe. Jag ska berätta. Så fort vi kommer hem. Jag lovar.
Ja, det också.
Men det jag ville säga...
Du kommer att dö av ålderdom. Det vet du, va?
Carla. Är allt bra?
- Ursäkta? - Du brukar aldrig missa skolan, så...
- Jag finns här om du behöver mig. - Vänta lite...
Du stirrar på mig i korridoren,
du vet att jag aldrig missar skolan och du vet vad jag heter...
Du kom nyss hit och är redan obehaglig.
Jag ville inte störa dig, men...
- Minns du inte mig? - Nu är du väldigt obehaglig.
För tre år sen la jag upp en bild på Instagram
och blev utskrattad av hela skolan för min kropp.
Du? För din kropp?
Alltså, förut var jag...
Vänta.
Är det du?
- Ja. - Oj!
"Din äckliga feta jävel." "Du skulle aldrig komma i mina kläder."
- Okej, jag fattar. - Vänta.
Läs... den här kommentaren.
"Det är ni som är äckliga.
Ni hatar bara andra för att de påminner er om er själva.
Yeray, ignorera dem och var bara dig själv."
Skrev jag det?
Oj! Tänk att jag kan skriva så.
- När en tjej som du försvarade mig öppet... - Vadå en tjej som jag?
- En söt tjej. Och smart. - Jaha.
- En markisinna! - Inget av det är min förtjänst.
Men däremot att du försvarade mig.
- Jag är glad att jag stöttade dig. - Du satsade allt på svart och vann.
Förresten... Det är väl dags för dig att få ditt pris nu?
Just det...
Jag är inte så sugen på nåt pris just nu, men jag är glad att se dig.
Vi hade blivit sams.
Jag insåg att det inte fanns några bevis mot honom.
Bara min vilja att skuldbelägga.
Vi pratade om det, och gav varandra en andra chans.
Han var trots allt min barndomsvän.
Jag skulle aldrig skada honom.
- Jag kommer väl att överleva? - Ja, det är klart.
Jag gråter för att jag är chockad, men du kommer att överleva.
- Det säger du väl inte som min mamma? - Jo, självklart.
Jag ska vara med dig hela tiden. Du kommer att överleva!
Du måste berätta.
Vi måste samarbeta... och ta itu med det direkt.
- Vad fan, jag frågade ju dig igår! - Jag ville inte berätta då.
Men det kommer att bli uppenbart, och mamma måste hjälpa mig.
- Måste inte jag det? - Nej.
- Va? - Du har inte med det att göra.
Vi må vara ihop, men det är fortfarande nytt.
Vi träffades för att vi var nära varandra i appen.
Annars skulle vi inte ha setts.
Två dar senare flyttade du in.
Eller hur?
Stöter du bort mig för att du vill spela hjälte?
För att bespara mig smärtan typ?
Jag besparar dig ett problem som inte ens är ditt.
Du borde inte vara här. Du borde ligga runt!
Du sa det själv.
Du borde låta hormonerna flöda, och inte vara här med mig.
Ska jag gå nu?
Det är upp till dig.
Snacka om party. Underbart!
Mammas affärsmöten slutar alltid med fest. Så är det varje vecka.
- Vad vill du? - Be dig om en tjänst.
- Jag behöver lite hjälp. - Pengar?
- Sälj bilen. - Nej, inte pengar. Jag pratar om kola.
- Du skojar väl? - Nej, Rebe.
Sen är jag skyldig dig en tjänst. Oroa dig inte.
Jag vet att det händer ett och annat här.
Rebe, kan du hämta den fina ginen i källaren?
Hjärtat, du ska ju säga till om du tar med en dejt.
- Det är ingen dejt. - Valerio, frun.
- Jag är Rebes klasskamrat. - Jag heter Sandra.
- Var inte så formell. Vi är en familj. - Ni träffades precis.
Det är ett nöje.
- Vad firar vi? - Ingenting. Vi bara dricker och äter lite.
Låter kul!
- Varför sa du inget om det? - Jag hämtar ginen.
- Dra åt helvete nu. - Tänk på språket.
Jag har lärt dig lite jävla hyfs.
Ignorera henne. Jag bestämmer här.
- Vill du ha en drink? - Absolut inte.
Ja, gärna. Hur skulle jag kunna tacka nej till det?
Det verkar vara hon som bestämmer.
Lyssna på mig nu, Guzmán.
Skolan slutar nu. Han kommer att saknas. När de upptäcker att vi är borta...
Han ska berätta var trofén är och sen in i finkan.
Hur lyckas vi med det?
Handduken lämnar inga märken.
Var det här din plan?
Du fick din mamma att tro att du var död. Jag hade inte heller nåt val.
Polo!
Vakna! Kom igen, vakna.
Några klasskamrater säger att du var...
- ...aggressiv mot honom ikväll. - Jag gjorde det inte.
Men jag skulle inte säga vem heller.
- Det betyder att du vet. - Nej, bara att jag aldrig skulle säga det.
Carla.
- Hur mår du? Har du återhämtat dig? - Ja.
- Jag går upp. Jag är lite trött. - En sak bara.
- Han den där Samuel. - Ja, vadå?
Du hade rätt mycket att säga om honom. Och du gick till skolan när han bad dig...
Han kontrollerar dig.
Det är olikt dig.
Han är inte bra för dig. Bäst för honom att jag inte ser er ihop.
Gå och vila nu.
Berätta var trofén är.
Berätta var trofén är så är det över sen. För oss båda, och för gott.
Sätt den på ljudlös.
MAMMA
Polo...
Berätta var trofén är.
Polo.
Snälla...
Berätta var trofén är.
- Berätta då! - Guzmán!
Sluta, för fan!
Döda mig.
Jag...
...ville inte döda henne.
Det var en olycka!
Vad i...
Men det här gör du helt avsiktligt.
- Du kan döda mig. - Guzmán!
- Sluta! - Jag är ingen mördare!
Släpp honom!
Guzmán, släpp honom!
Släpp honom för fan!
- Vad gör du? - Stick!
- Vad fan sysslar du med? - Skyddar du honom?
Hur är festen? Visst har vi det bra?
Mrs Robinson.
Vill du förföra mig eller är det bara som jag tror?
Jag såg dig snylta av kokainet som om det vore ditt.
Jag älskar att ta hand om mina gäster, men inte att bli bestulen i mitt eget hem.
Jag ber om ursäkt.
Jag menade inte att vara otacksam.
Jag ville ha lite, men jag har ont om pengar.
Privatskola, prydliga kläder och ändå blir det så här?
- Hur gammal är du? - Nitton.
Då är du gammal nog för att rösta.
Vill du ha?
- Ja, lite. - Hur mycket vill du ha det?
Jag mår bättre av det.
Hur mycket?
Mycket.
Ett gram.
Klä av dig.
Kom igen.
Två gram.
Ställ dig på knä.
Ville du inte ha det? Vi får se hur mycket det är värt.
Du får en väldigt bra deal.
Kom hit.
Tre gram.
Se på dig själv.
Förstår du vad du gör?
Stick härifrån.
Ditt ord står mot vårt.
SÄKER PÅ ATT JAG INTE GÖR DET?
JAG RÄKNAR NED.
Du bluffar, va?
Tio, nio...
Vill du se om jag bluffar?
Fem, fyra...
Så du drar dig inte ur.
Jag berättar för henne först.
Hon kommer att älska det. Sen berättar hon för alla andra.
Ha en bra dag, gumman.
Nadia.
Jag kan inte dra mig ur.
Jag behöver det också.
Pappa vet.
Jag har skämt ut familjen.
De ger mig inte mer pengar, Nadia.
Jaha... Och det ska jag tro på?
Jag ljuger inte.
Du anar inte hur jävla jobbigt det är...
...att visa känslor för dig.
Men jag har inget val.
Jag behöver...
...stipendiet.
Och jag nöjer mig inte förrän jag får det.
Även om jag måste krypa på alla fyra.
Om du var i samma sits som jag, så skulle du ha skvallrat.
Det skulle jag nog.
Men jag hoppas du låter bli.
Du är bättre på det än jag.
Men bara på det.
IGÅR VAR EN RIKTIG SKITDAG
JAG VILL TRÄFFA DIG
SKA JAG VÄNTA PÅ DIG EFTER SKOLAN?
Allt bra?
- Du har sökt till Polos mammas program. - Du hade inget emot det förut.
- Det är komplicerat. - Det är det alltid med dig.
Är allt så enkelt med dig?
Nej.
Det är väl inte det.
Du vet när man vaknar och inte vet var eller vem man är?
Så känner jag varje dag.
Jag blir påmind om att min syster är död.
Men också att du kommer att vara i klassrummet.
Det är bara därför jag går upp.
Du gör inte mitt liv komplicerat.
Du räddade faktiskt det.
På grund av klippet... förlorade jag ett stipendium.
Och min framtid.
Jag kunde ha förlorat min familj, mitt hem och... mitt liv också.
Det var inte ditt fel.
Men alltid när vi är tillsammans...
Lycka till med programmet.
KAFFE? TE? KAMOMILL? ROOIBOS?
JAG LÄSER GÄRNA IGENOM HELA MENYN...
Jag mår bra.
Är det första gången?
Alexis.
Om du vill ha några tips på hur du ska hantera situationen
eller vill avreagera dig så vet du var jag finns.
- Tack. - Vi ses.
Hej då.
Hej.
Jag hämtar juice.
Sjuksköterskan sa att du kan känna en metallsmak i munnen.
Stannar du?
Jag får se var jag hamnar imorgon, men just nu är jag här.
Du slipper hålla mig i handen.
Jag känner trots allt dig.
Det tar tre timmar, va?
Har du med dig laddare? Mitt batteri är snart slut.
PROGRAMMET PÅ COLUMBIA – ANTAGNA STUDENTER
Nå?
Jag ska inte göra nåt. Det tänkte jag aldrig ändå.
Välkommen in i tävlingen. Låt hungerspelen börja.
SKA VI TA EN KOPP KAFFE?
Hej, du!
Jag känner för att få mitt pris.
Eller försöka åtminstone. Messa mig.
- Vill du följa med på börsintroduktionen? - Jag vet inte vad det är, men visst!
- Messa mig bara. - Okej.
Hej! Är rummet fortfarande ledigt?
Goda nyheter. Jag har en inneboende nu. Hur mår du?
Vad är det?
Det gäller en kompis.
Om jag säger nåt dödar han mig innan han själv dör.
Va?
Livet flyger förbi, Samu.
Vi tror för fan att vi ska leva för evigt.
Så vi bryr oss om struntsaker och lyssnar på andras skit.
Men min skit, då?
Ingen lyssnar på den.
Inte ens jag.
Innan jag vet ordet av det kan det vara för sent.
Tiden rinner ut.
Så vill jag inte ha det.
Jag vill inte ångra allt jag inte gjorde.
Så gör det, då.
Gör som du vill.
Okej.
Friskt vågat, hälften vunnet. Sånt händer.
Hela tiden.
Nej.
Inte hela tiden.
Skynda! Ring ambulansen!
Polo.
Undertexter: Viktor Hessel